"Beale Street är en gata i New Orleans,
där min pappa, där Louis Armstrong och jazzen föddes.
Föddes på Beale Street,
föddes i det svarta grannskapet i nån amerikansk stad,
i Jackson, Mississippi eller i Harlem, New York.
Beale Street är vårt arv.
Den här romanen hanterar omöjligheten och möjligheten,
den absoluta nödvändigheten i att uttrycka detta arv.
Beale Street är en högljudd gata.
Det är upp till läsaren att urskilja meningen i trumslagen."
- James Baldwin
Är du redo för det här?
Jag har aldrig varit mer redo för nåt i hela mitt liv.
Jag hoppas att ingen nånsin har varit tvungen att se på den man älskar
genom ett glas.
Jag måste berätta...
- Hej. - Hej.
Alonzo...
Alonzo, vi...
Vi ska få en bebis.
Jag borde ha sagt det redan. Vi är inte gifta.
Det betyder mer för honom än det gör för mig,
men jag förstår hur han känner det.
Fonny är 22.
Jag är 19.
Jag är lycklig, Fonny.
Jag är lycklig. Oroa dig inte.
Har du berättat för min pappa?
- Inte ännu. - Har du berättat för dina föräldrar?
Inte än, men oroa dig inte för dem.
Jag ville bara berätta för dig först.
En bebis.
Vad tänker du göra?
Jag tänker göra det jag gjort.
Jag tänker jobba ända till sista månaden
och sen ska mamma och syrran ta hand om mig.
Du behöver inte oroa dig.
Hur som helst ska jag ha dig ut härifrån innan dess.
Är du säker på det?
Jag är alltid säker på det.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Fonny brukade gå på en yrkesförberedande skola
där de lär unga att göra allt möjligt,
såsom bord, pallar och kistor,
som ingen nånsin kommer att köpa.
Men Fonny satsade inte alls på det, han drog
och tog med sig största delen av verktygen.
Han började jobba som snabbmatskock så att han kunde äta.
Han hittade en källare där han kunde jobba i trä
och var hos oss mer än hemma hos sig.
Det var så enkelt.
Lär dig det här, bygg det där,
skaffa ett jobb och jobba tills jobbet blev du.
Men Fonny hade bestämt sig för en helt ny grej.
Han hade hittat nåt han ville göra.
Och det räddade honom från döden som väntade
barn i vår tidsålder.
Och även om den tog många former
var själva döden väldigt enkel.
Orsaken var också enkel.
Ungarna hade fått höra att de inte var värda nåt.
Och allt de såg omkring sig
bevisade det.
Hej. Hur mår du, raring?
Hur är det med honom?
Han är likadan.
Han mår bra.
Han hälsar.
Det är bra.
Träffade du advokaten?
Inte idag. Jag måste gå på måndag.
Har han träffat Fonny?
Nej.
Mamma?
Ja, raring.
Mamma...
Sjung, mamma, sjung.
Ta de fina glasen.
- Vad gör du med det där? - Vad ser det ut som?
Vad är det för speciellt tillfälle?
Du är mannen i huset. Sluta oroa dig.
Men naturligtvis, madame.
Okej.
Jag undrar vad allt det här är för.
Inte så mycket till Tish.
Okej.
Vad pågår?
Det här är ett sakrament.
Och nej, jag har inte blivit galen.
Vi dricker för nytt liv.
Tish väntar Fonnys bebis.
Drick.
Jag tycker... Det är en jäkla story.
Ska du inte dricka för den lilla, Tish?
Hur långt är det kommet?
Ungefär tre månader.
- Jag gissade det. - Tre månader?
Menar du medan ni letade efter en lägenhet?
Okej.
Tish,
är du säker på att du vill ha bebisen?
Ja.
Det vill Fonny också.
Det är vår bebis
och det är inte hans fel att han sitter i fängelse.
Det är inte som om han smet.
Och vi har alltid varit bästa vänner
ända sen vi var små, pappa. Du vet det.
Vi skulle vara gifta nu om det inte vore för den ljugande damen...
Tish, han vet det. Han vet.
Din pappa vet det. Han bara...
Han är bara orolig för dig, det är allt.
Börja inte tro att jag tycker att du är en stygg flicka
eller nåt annat tokigt.
Jag frågade bara för att du är så ung.
Och...
Håll huvudet högt, syster.
För den nyfödde.
Jag hoppas att det är en pojke.
Pappa.
Det kommer att reta gallfeber på gamla Frank.
Tish, har du nåt emot
om jag berättar det för honom?
Nej, pappa. Det har jag inte.
Jag vill berätta för systrarna.
Vet ni vad?
Joe, bjud in dem hit.
Nej, jag menar allvar...
- Mamma. - Det är lördag kväll.
Vi har mycket kvar i flaskan. Det är inte sent.
När jag tänker på saken är det bästa sättet att göra det.
Kom igen, ring hit dem.
Okej. Jag tror du har rätt, älskling.
Vi bjuder hit dem.
Okej!
Min lillasyster ska få en bebis.
Hej, Nipsey Russell.
Hej, läget? Vad håller ni på med? Hördu...
- Vad vill du ha? - En pojke.
- Fonny. - Fonny.
Vad?
Dagen jag insåg att Fonny var kär i mig
var konstig.
Det var dagen han gav mamma den där skulpturen.
Jag hällde vatten över Fonnys huvud
och tvättade hans rygg i badkaret
för vad som verkar vara så länge sen.
Jag minns inte att vi nånsin skulle ha varit nyfikna
på varandras kroppar.
Fonny älskade mig för mycket.
Och det innebar att det aldrig funnits nåt tillfälle
för skam oss emellan.
Vi var en del av varandra,
kött av varandras kött,
vilket vi tog så för givet
att vi aldrig tänkte på köttet.
Och ändå var det ingen överraskning för mig
när jag slutligen förstod
att han var den vackraste person jag sett i hela mitt liv.
Jag har sovit i den här parken ibland.
Det är ingen bra idé.
Varför har du sovit i parken?
Det var sent.
Jag ville inte gå hem.
Jag ville inte heller väcka nån av er.
Men jag har ett ställe här nere nu.
Vill du äta här nere eller vill du vänta tills vi kommer norrut?
Eller vill du gå på bio?
Eller vill du ha lite vin
eller en liten paj?
Eller lite öl?
Eller en kopp kaffe?
Kanske du bara vill gå omkring lite till
tills du bestämmer dig?
Kom igen.
Ja.
Ni vet väl att vi kan se er?
Titta inte. Håll ögonen borta.
Ni är så snuskiga.
- Okej. - Okej.
Jag tar det.
- Hej! - Hej.
- Ernestine. - Adrienne.
- Läget? - Miss Sheila.
Det är så trevligt att träffas.
Måste det vara ett nödläge eller nåt för att vi ska träffas?
- Fint att träffas. - Trevligt.
Fonnys mamma gillade inte mig.
Hon tyckte bara att jag inte var god nog för Fonny.
Vilket egentligen betyder att hon inte tyckte att jag var god nog för henne.
Men på ett annat sätt tyckte hon kanske att jag var
precis vad Fonny förtjänade.
Unga damen.
Så du träffade min fåfänga son idag?
Ja. Han mår bra. Han hälsar.
De är väl inte för tuffa mot honom?
Jag frågar för
han kanske säger sånt till dig som han inte skulle säga till mig.
Älskares hemligheter?
Han hatar det, det ser man ju.
- Och det borde han. - Kom igen.
Men han är stark.
Han kommer att klara sig.
Men vi måste få honom ut därifrån.
Hade han läst och studerat när han borde
skulle han inte vara där över huvudtaget.
- Vad vet du om det? - Hallå!
Jag har lite gin, vi har whisky
och lite konjak.
Men vi har inget vin.
- Ni kvinnor har väl inte nåt emot det. - "Emot"?
Frank bryr sig inte om vi har det.
Mrs Hunt, vad vill du ha, älskling?
Jag kan erbjuda kaffe, te,
glass, Coca-Cola.
- Coca-Cola. - Jag sköter det, mamma.
Skulle en glassdrink smaka, mrs Hunt?
Jag kan göra en till er.
Sheila, du kan väl hjälpa mig?
Kom.
- Gode Gud! Tiden flyger. - Ja.
Vi har inte träffats sen problemen började.
Säg inget.
Jag har sprungit som en galning genom hela Bronx
för att hitta den bästa advokaten.
Jag bara ber och ber
att herren kommer att leda min pojke mot ljuset.
Det är allt jag ber om.
Varje dag och varje natt.
Och ibland,
ibland tror jag att det kan vara herrens plan
att få min son att tänka på sina synder
och överlåta sin själ i Jesu händer.
Ja, du har kanske rätt.
Outgrundliga äro herrens vägar.
Ja, sannerligen.
Han kanske prövar en,
men han har aldrig övergett nåt av sina barn.
Vad tycker du om advokaten Ernestine hittat?
Hayward?
Jag har inte träffat honom än.
Jag har bara inte haft tid att åka in till stan.
Jag vet att Frank träffade honom.
Vad tyckte du om honom, Frank?
Han är en vit kille, har examen i juridik.
Jag behöver inte säga vad det betyder. Det betyder inte ett skit.
Du talar till en kvinna.
Jag fattar.
Och det är en välkommen omväxling.
Som jag sa så betyder det inte ett skit.
Jag är inte säker på att vi ska ha honom.
Å andra sidan är han inte så illa för att vara vit.
Han är ung och hungrig,
så han snackar inte så mycket skit nu som han kanske gör senare.
Det är det jag försöker säga.
Den där negativa attityden. Du är så full av hat.
Om man ger folk hat ger de samma tillbaka.
Varje gång jag hör dig prata så där, krossar det mitt hjärta
att veta att min son är inlåst i en fängelsehåla
som bara kärleken till Gud kan ta honom ut från.
Alice, jag tror inte att Frank talade om hat.
Han sa bara sanningen.
Tja, jag litar på Gud.
Jag vet att han bryr sig om mig.
Mr Rivers, vad exakt är avsikten med det här mötet?
Ni bjöd oss inte hit
bara för att se min pappa förolämpa min mamma.
Varför inte? Det är ju lördag kväll.
Man vet inte vad folk gör om de blir tillräckligt uttråkade.
Vi kanske bjöd hit er bara för att liva upp saker.
Jag kan tro att du är så elak,
men inte att du är så dum.
Jag går och kollar glassdrinken.
Pedrocito.
Fint att se dig.
Vad kan jag göra för er, señorita?
Jag är ledsen för att ert sällskap ikväll inte är så åtråvärt,
men tyvärr kan det inte hjälpas.
Jag hade aldrig sett Fonny utanför världen jag levde i.
Jag hade sett honom med sin pappa och mamma
och jag hade sett honom med oss.
Jag hade definitivt aldrig sett honom i världen han levde i.
Kanske var det först nu jag kunde se honom med mig,
för även om han var vänd ifrån mig och skrattade,
höll han min hand.
Okej.
Tish?
Ja?
Du kommer väl hem till mig?
Men det är sent.
Det är inte långt borta.
Okej, Fonny.
Okej.
Hej.
Trevlig resa.
Här, pappa.
Varsågod.
- Hallå. - Det är nog för dig.
Jag bad om det här mötet.
Jag bad pappa be er komma hit
så att jag kunde berätta vad jag berättade för Fonny idag.
Det jag berättade för Fonny idag är...
Fonny ska bli pappa.
Vi ska få en bebis.
Du och jag, vi ska ut och supa.
Okej.
Jag är glad. Oroa dig inte, jag är väldigt glad.
Och vem ska ansvara för bebisen?
Pappan och mamman.
Du kan vara säker på att det inte är den helige anden.
Jag antar att ni kallar era lusthandlingar för "kärlek".
Det gör inte jag.
Jag har alltid vetat att du skulle förstöra min son.
I bibeln står det: "Döda därför era begär
som hör jorden till.
Otukt,
orenhet, lidelse,
lusta, och girigheten som är avgudadyrkan."
Barnet är född i synd
och den heliga anden kommer att få det att skrumpna i ditt sköte.
Men min son kommer att bli förlåten.
Mina böner...
- Mamma. - Frank!
Hennes hjärta!
Ni kommer nog att se att det slår ännu,
men jag skulle inte kalla det hjärta!
Hjälp mig, hjälp oss. Kom, mamma, kom.
Joe, låt kvinnorna ta hand om henne. Kom!
Joseph, gå bara. Vi behöver dig inte här.
- Okej. - Kom.
Det är okej. Jag har dig.
Frank!
Okej. Du är okej.
Det du sa till mig var hemskt.
Det var det hemskaste jag hört i hela mitt liv.
Min pappa hade inte behövt slå henne.
- Hon har ett svagt hjärta. - Hon har ett svagt huvud.
Den helige anden måste ha skrumpnat din hjärna.
Har hon glömt att det var Franks barnbarn hon förbannade?
Jag tycker inte att du har rätt att håna min mammas tro.
Sluta med skitsnacket.
Du skäms så för att ha en Jesuskramare till mor
att du inte vet vad du ska göra. Ni får mig att må illa!
Och vem tror ni negrer att ni är?
Hon ställde bara en fråga.
"Vem ska uppfostra bebisen?" Och vem ska göra det?
Tish har ingen utbildning
och Gud vet att hon inte har nåt annat.
Fonny har aldrig varit värt nåt.
Så vem ska uppfostra bebisen?
Jag ska, din skrumpna gula idiot!
Och fortsätter du prata tar jag hand om dig också.
Adrienne, raring.
Får jag berätta nåt?
Ända sen jag såg din fina person för första gången
har jag retat mig på ditt adamsäpple.
Jag har drömt om det.
Och jag vet inte om jag vill slita ut det
med mina fingrar eller mina tänder.
Om du rör min lillasyster
måste jag bestämma mig väldigt fort.
Så rör henne.
Jag visste att vi inte borde ha kommit.
Sheila. Jag visste inte att du kunde det ordet.
Ernestine.
Kom, Sheila. Nu går vi.
- Kom, mamma. - Kom, mamma.
Ta hennes handväska. Kom.
Kom, mamma. Vi har dig.
Håll henne. Kom, nu går vi.
Jag hoppas att du är stolt
över hur du fostrat dina döttrar.
Mina flickor ska inte hämta hem några oäktingar!
Det kan jag lova.
Det beror på att ingen vill knulla dem.
Ernestine.
Barnet som kommer
är ditt barnbarn.
Jag förstår dig inte.
Det är ditt barnbarn.
Vad spelar det för roll hur det kommer hit?
Barnet har inget med det att göra.
Ingen av oss har nåt med det att göra.
Barnet...
- Barnet... - Kom så går vi, mamma.
- Kom. - Barnet...
Barnet, barnet...
Ta era grejer!
Ta med era grejer.
Var inte rädd.
Minns bara att jag tillhör dig.
Minns bara att jag aldrig i världen skulle skada dig.
Du måste bara vänja dig vid mig.
Och vi har all tid i världen.
Håll i mig.
Salowski, anmäl dig till stinskontoret.
Jag gillar att ligga här så här.
Jag också.
Det var min första gång.
Visste du det?
Gillar du mig?
Jag menar,
när jag älskar med dig,
gillar du det?
Du vill bara höra mig säga det.
- Så? - Så vadå?
Så varför säger du inte det?
Jag vet bara att jag älskar dig.
Mrs Victoria Rogers,
född Victoria Maria San Felipe Sanchez,
påstår att hon på kvällen den 5:e oktober,
mellan kl. 11.00 och 12.00,
i tamburen i sitt hem,
misshandlades av en man
som hon nu påstår vara Alonzo "Fonny" Hunt,
och utnyttjades av nyss nämnda Hunt
på ett högst extremt och avskyvärt sexuellt sätt,
och tvingades genomlida de mest ofattbara sexuella perversiteterna.
Jag har aldrig sett henne.
Jag vet bara att en amerikanskfödd irländare
reste till Puerto Rico för sex år sen
och träffade Victoria där, hon var då 18.
Han gifte sig med henne och tog henne till New York.
Efter att ha gett henne tre barn, stack han.
Hon bor på Orchard Street.
Orchard Street, om du känner till New York,
är väldigt långt från Bank Street.
Orchard Street är nära East River
och Bank Street är praktiskt taget vid Hudson.
Det är inte möjligt att springa från Orchard till Bank Street,
speciellt inte med polisen efter sig.
Ändå svär konstapel Bell att han såg Fonny
springa från brottsplatsen.
Det är bara möjligt om konstapel Bell inte var i tjänst,
för hans område är på West Side, inte på East Side.
Och ändå måste den anklagade bevisa och betala för att bevisa
avvikelsen och osannolikheten i händelseförloppet.
Jag gör allt jag kan
för att få honom tillbaka till dig så fort jag kan.
Men mrs Rogers vägran att överväga sitt vittnesmål
har försatt oss i en väldigt svår situation.
- Och nu har hon försvunnit. - Försvunnit? Men...
Hur kan hon bara försvinna?
Jag tror inte att hon åkt speciellt långt.
De har definitivt inte råd med det.
Men hennes familj kan ha tagit henne tillbaka till Puerto Rico.
Hur som helst, för att hitta henne
behöver jag specialutredare och...
- Det betyder mer pengar. - Tyvärr.
Men ser det inte illa ut för hennes fall
att försvinna så där? Hon är ju nyckelvittnet.
Hon är bara ett av nyckelvittnena i det här fallet.
Ni måste komma ihåg konstapel Bell.
Det var hans auktoritära identifiering av våldtäktsmannen.
Bell svär att han såg
Alonzo fly från brottsplatsen.
Om han såg Fonny fly från brottsplatsen
varför måste han då vänta med att hämta honom från huset?
Vänta, Tish... Nu reder vi ut det här.
Du menar att konstapel Bell säger åt henne vad hon ska säga.
- Precis. - Så du säger...
Finns det inget sätt att få fram sanningen i det här fallet?
Hör på.
Om jag inte trodde på Alonzos oskuld
- skulle jag aldrig ha tagit fallet. - Säg Fonny.
Ursäkta?
Säg "Fonny".
När du säger "Alonzo"
ser jag domaren, gallret och kedjorna...
Jag vet att du gör min syster en tjänst
och det här är ett fint advokatkontor,
men om du ska göra det här måste du vara med i familjen.
Så säg Fonny, snälla.
Jag förstår.
Du och Fonny hävdar att ni var tillsammans
i rummet på Bank Street med en gammal vän, Daniel Carty.
Det är alibit.
Men som du säker förstår är ditt vittnesmål
inte värt nåt.
Och Daniel Carty har just anhållits av åklagaren.
Men jag har inte fått träffa honom.
Det de gör är ett lagbrott,
men Daniel har ett brottsregister.
De försöker tydligen få honom att ändra sitt vittnesmål och...
Jag vet inte, men jag är redo att slå vad om
att det är därför mrs Rogers har försvunnit.
Så ni förstår, jag tänker göra allt jag kan.
Hur snart behöver du pengarna?
Vi spårar redan mrs Rogers.
Jag behöver pengarna...
Så fort ni kan få dem.
Jag tänker också tvinga åklagaren att låta mig träffa Daniel Carty,
men de kommer att försöka hindra mig på alla tänkbara sätt.
Gråt inte, raring.
- Gråt inte. - Varsågod.
Så där. Torka ansiktet.
AVDELNING A
Hej.
Har du träffat Hayward?
Ja.
Vad fan har hänt med mrs Rogers?
Vart har hon tagit vägen?
Jag vet inte, men vi ska hitta henne.
Hur ska vi hitta henne?
Vi skickar folk till Puerto Rico.
- Vi tror att hon rest dit. - Jaså?
Tänk om hon rest till Argentina.
- Eller Chile eller Kina? - Hur skulle hon ta sig så långt?
De kan ge henne pengar att resa vart som helst.
- Vem? - Åklagaren!
- Fonny, jag tror inte... - Tror du mig inte?
Tror du inte att de kan göra det?
Jag tror inte att de har gjort det.
Hur ska vi få pengar att hitta henne?
Vi jobbar allihop.
Min pappa jobbar i en klädbutik,
du jobbar i ett varuhus
och din pappa jobbar i hamnen...
- Fonny, hör på nu... - Hör på vadå?
Advokaten bryr sig inte alls om mig.
Han bryr sig inte om nån!
Vill du att jag ska dö här inne?
Vet du vad som händer mig här inne?
Förlåt, älskling.
Förlåt, det var inte avsett för dig.
Jag älskar dig.
Du vet det.
Det gör jag.
Och jag förstår vad du går igenom
för jag är med dig.
Sköt om dig där ute.
Fonny hade gått på Lennox Avenue
när han stötte på Daniel.
Fonny!
Tiden hade inte förbättrat Daniel.
Han var fortfarande stor, svart och högljudd.
Han var 28, lite äldre än Fonny,
men höll redan på att förlora sina bekantskaper.
Så de tog tag i varandra på avenyn.
- Vad pågår? - Varför frågar du mig?
För precis som en man sa om Mount Everest.
- "Där är du." - Lägg av.
Vad är det med kläderna?
Jag söker jobb.
Jag förstår. Okej.
Ja. Kom med till lägenheten.
Vi tar några öl. Tish kokar lite mat till dig.
Och även om han absolut inte borde använda pengar
tar han med Daniel i en taxi
och de tar sig till Bank Street,
där jag inte förväntar mig dem.
Men jag kan inte vara likgiltig mot Daniel
för jag insåg i Fonnys blick
hur fint det var för honom att ha plockat upp
en gammal vän från sitt förflutna.
Gode Gud.
Jag förstår mig på den här.
Nej, Fonny, jag menar allvar. Jag förstår mig på den.
Den är väl abstrakt.
Lite som den där Negro...
- Det kommer att bli nåt en dag. - Ja, jag vet.
Jag menar, den är kompakt.
Fortsätt med din grej.
Den är... Den är tung.
- Vill du röka? - Ja, för fan.
Tack.
Det finns tomma loftlägenheter överallt i East Side.
De är alla brandfällor.
Och vissa av dem har inte ens en toa.
Så du tänkte att det inte skulle vara svårt att hitta en lägenhet?
Men...
det här landet gillar inte negrer.
De gillar negrer så illa
att de hellre hyr ut till en spetälsk än en neger.
Ibland går Tish och jag tillsammans,
ibland går hon ensam, ibland går jag ensam,
men det är alltid samma story.
Och nu kan jag inte ens låta henne gå ensam.
Hör på det här.
Förra veckan trodde vi att vi hittat ett loft.
Mannen hade lovat det till henne.
- Okej. - Men han hade inte träffat mig.
Så han tror, en svart tjej inne i stan
som letar efter ett loft till sig själv,
- att han ska lyckas med henne. - Jaså?
Han tror att hon bjuder ut sig.
Det är vad han egentligen tror.
Hon kommer tillbaka, glad och stolt, och berättar för mig.
Vi går dit och naturligtvis när han ser mig
säger han: "Det har blivit ett stort missförstånd.
Jag kan inte hyra ut loftet till er
för jag har släktingar i Rumänien som kommer på besök
om en halvtimme och måste ge den till dem."
Fan. Jag sa att han snackade skit.
Ja.
Och då hotade han mig med polisen.
Jag måste komma på ett sätt att få ihop lite pengar
och komma bort från det här landet.
Jaså? Hur ska du göra det?
Jag vet inte än. Tish kan inte simma.
Kom igen.
- Är du okej? - Ja.
Du har fel om det.
Och, hör på...
Kanske du kan åka först.
Nej.
Jag tror inte att jag kan göra det.
Jag skulle vara för rädd.
Rädd för vad?
Jag skulle bara vara rädd.
Är du rädd för vad som kan hända Tish?
Ja, vad som kan hända oss båda
utan varandra.
Jag kan verka vara en märklig man,
men jag har två saker i mitt liv.
Jag har mina slipstenar
och jag har Tish.
Utan dem är jag förlorad.
Det vet jag.
Vad som än finns inne i mig så har inte jag satt dit det
Och jag kan inte ta bort det.
Jag vet inte om du är så konstig.
Jag vet att du har tur.
Jag har inget liknande.
Får jag en öl till?
Visst får du det.
- Varsågod, kompis. - Okej. Jag uppskattar det.
- Ja. - Hallå, skål.
Skål.
Jag kom just ut ur fängelset.
Två år.
De sa...
De säger fortfarande att jag stal bilen.
Visst hade jag lite gräs på mig
när de tog mig, men jag...
Jag kan inte ens köra bil, Fonny.
Men det lät mycket bättre
än marijuanaåtalet.
Utlämnad åt dem?
Ja.
Jag har rökt alla dina cigaretter.
Borde ha bett Tish köpa mer.
Fan. Är du redan gjord av pengar?
- Där kommer hon. - Hej.
- Behöver du hjälp?
Nej, det är okej. Är ni okej?
Ja, vi är okej. Vi sitter bara här och svälter.
Jag gör mitt bästa.
Lägg... Tish, jag skämtar.
Jag ska laga nåt riktigt speciellt. Okej?
Hon tar av sig jackan.
Hon kommer att kämpa emot!
Tack, Tish.
Du har en fin en.
Hur länge har du varit ute?
Ungefär tre månader.
Det var illa.
Väldigt illa. Det är illa nu.
Jag hade kanske känt annorlunda om jag gjort nåt och ertappats,
men... Jag har inte gjort nåt.
De drev bara med mig för att de visste att de kunde göra det.
Och jag hade tur som bara fick två år, för...
När man sitter inne kan de göra
vad de vill med en. Förstår du?
Vad de vill.
Och de är hundar.
I fängelset fick jag reda på
vad Malcolm och hans män pratade om.
Den vita mannen
måste vara djävulen.
För han är absolut ingen man.
En del av det jag sett
kommer jag att drömma om tills jag dör.
Du.
Det är okej.
Du är ute nu.
Och du är ung.
Jag hör dig
och jag uppskattar det, men...
Du vet inte.
Det värsta...
Det värsta är att de kan göra en
så jäkla rädd, Fonny.
Bara
rädd.
- Är ni hungriga? - Ja.
- Ja, vi är utsvultna.
Tish, inte råkade du väl köpa några öl?
Jag tror att vi har några kvar.
- Om ni inte druckit dem alla. - Aldrig.
Tish, kom igen, jag...
Tish, kom igen. Tack.
Tack så mycket, Tish. Seriöst.
Jag tänker inte gråta.
God är god. Gud är fantastisk.
Och vi tackar honom för maten
och vi tackar honom för att vi har Daniel vid vårt bord ikväll.
Allt är utklurat. Vem har du lärt dig av? Fonny?
Släpp mig ut härifrån!
Släpp mig ut härifrån, snälla!
Jag vet att jag inte kan hjälpa dig så mycket just nu.
Herren vet vad jag skulle ge om jag kunde.
Men jag vet om lidande
och jag vet att det tar slut.
Och när du ligger här i sängen är du inte ensam.
Du har ett barn rakt under ditt hjärta.
Och vi räknar med dig.
Fonny räknar med
att du ska föda ett friskt barn och...
Du är den enda som kan göra det.
Förstår du?
Ja, mamma.
Okej.
Jag vill inte låta löjlig,
men kom ihåg att det är kärlek som tog dig hit.
Och om du hittills har litat på kärleken
få inte panik nu.
Lita på den hela vägen.
Jag älskar dig, min lilla flicka.
Jag älskar dig också.
Hej, Jezebel.
Syrran började kalla mig "Jezebel"
när jag fick ett jobb vid parfymdisken. Hon sa...
Du luktar som en hora från Louisiana.
Affären tyckte att de var före sin tid
när de gav jobbet till en färgad flicka.
Jag står bakom disken hela dagen
och ler tills kindtänderna värker.
Och det är inte bara gamla vita damer
som kommer till disken för att dofta på min handrygg.
Väldigt sällan kommer nån svart man ens nära disken.
Men när han gör det är hans avsikter ofta mer generösa
och alltid mer precisa.
Kanske en svart man tycker att jag ser ut som en hjälplös lillasyster,
och inte vill att jag ska bli en hora.
Och ändå kommer en del svarta män närmare,
bara för att se mig i ögonen för att se vad som pågår,
och de doftar aldrig på min handrygg.
En svart man sträcker fram sin hand och man sprejar den,
och han för sin egen handrygg
till sina egna näsborrar.
Men en vit man?
En vit man tar ens hand,
för ens kött till sina näsborrar
och håller den där.
Han håller den där i en evighet.
Tack.
Okej.
Vill du ha de goda eller dåliga nyheterna först?
De dåliga nyheterna.
Det är så jag vet att vi är en familj.
Okej.
De dåliga nyheterna är...
De har hittat mrs Rogers, men hon är i Puerto Rico.
Nån måste åka dit och prata med henne.
Vilket vi måste betala för.
Okej.
Så vad är de goda nyheterna?
Du doftar gott.
Att de har hittat henne.
Men hur hamnade hon i Puerto Rico?
Jag kan inte resa till Puerto Rico.
Mamma och pappa vet inte.
Jag har inte talat med dem än
för jag ville tala med dig först.
Tror du att hon verkligen blev våldtagen?
Lillsyrran.
Jag tror nog att hon blev våldtagen.
Och att hon inte har nån aning om vem som gjorde det,
att mannen kan gå förbi henne på gatan
och hon skulle inte ens känna igen honom.
Men varför Fonny?
För att han visades upp för henne som våldtäktsmannen.
Och det var mycket enklare för henne att säga ja
än att försöka gå igenom det en gång till.
Daniel då?
Daniel kan gå i god för oss. Daniel vet att Fonny var med honom.
Och Hayward ska prata med honom imorgon.
Han kanske har lyckats prata med honom idag.
Vilken röra.
Ja.
Men vi är i den nu.
Du visade väl henne annonsen?
Okej, min dam och herre, här är vi.
Jag vet att det inte ser ut för mycket just nu, men...
Vi är inte klara, förstår ni.
Ni måste föreställa er att det finns väggar
hela vägen här och...
Det är under konstruktion.
Ja. Tish, det är inte färdigt. Det är under konstruktion.
Fonny, förlåt, men hur ska vi kunna göra det här till ett hem?
Hör på, föreställ dig att det finns väggar.
Här och här.
Inget av det här kommer att vara här.
Det blir som om vi hade vårt eget lilla utrymme.
Och kanske några andra unga människor bor där borta
och där borta, som ett kollektiv.
Ja, ett kollektiv. Javisst.
Men var ska vi laga mat
och sova och bada? Jag menar...
Var ska min mamma och de andra sitta?
Enkelt.
Jag sätter en soffa här.
Mamma, pappa och kanske Ernestine.
Och sängen sätter vi där borta
mot väggen
så att jag kan se det fina ljuset i ditt ansikte när solen går ner.
Några av mina skulpturer här och här.
Eller hur?
För ätandet tänkte jag...
Jag tänkte att vi kunde sätta ett bord här.
Vad tycker du?
Jag vet inte, Fonny.
Enligt min åsikt saknar vi bara ett kylskåp.
Men jag vill inte gå i taket
förrän vi har en chans att göra barn.
Du, Levy.
Kom och hjälp mig med kylskåpet.
Vad, vill du att jag...
Ja, kom och hjälp mig.
Okej.
Okej, älskling, öppna dörren.
Öppna dörren, kom igen.
- Okej. Är du redo? - Okej. Ja, jag är redo.
- Är du redo? - Jag är redo.
Tre, två, ett.
Okej. Orkar du?
- Ja, jag orkar. - Okej.
- Sakta nu. Försiktigt. - Okej.
Varför anstränger jag mig mer än du?
Det går bra.
Precis där. Okej.
- Precis här? - Ja, där. Perfekt.
Okej.
Det där tog verkligen på mina krafter.
Ja, mina också.
Men vad gör man inte för kärleken, Levy.
Amen.
Tack för kylskåpet, killar,
men glöm inte spisen.
Naturligtvis inte.
Vill du hjälpa mig med spisen, Levy?
- Javisst. - Okej.
Vi måste se till att vi får den.
Ni behöver inte oroa er för grannarna.
Här finns bara verkstäder.
Och stället på bottenvåningen är legitimt.
Så förutom att det är en brandfälla, vad är haken?
"Haken"?
Inget illa ment, Levy,
men vi har letat länge.
Jag tycker inte det finns nån orsak att vara så snäll mot två negrer.
Vi har ju ingen toa
och inget att dricka så vi kan pissa.
Ursäkta mitt språk.
Med mig är det ganska enkelt.
Jag gillar folk som är kära i varandra.
Svarta, vita, gröna, lila, det spelar ingen roll för mig.
Bara sprid ut kärleken.
- Är du en hippie nu? - Nej.
Jag trodde inte att du var en hippie.
Nej, jag är...
Jag vet inte, jag är bara min mammas son.
Ibland är det det som är skillnaden
mellan oss och dem.
Okej, vi håller kontakten
för att få ihop handpenningen.
Det gör vi.
Det gör vi, Levy.
- Tack. - Ja.
Är du redo för det här?
Jag har aldrig varit mer redo för nåt i hela mitt liv.
Jag ska köpa nåt till middagen.
Jag köper cigaretter på andra sidan gatan.
Vad ska vi göra?
Först måste vi
sluta beskylla oss själva.
Kan vi inte göra det får vi aldrig ut pojken
för vi är så körda.
Och vi kan inte misslyckas nu
och jag vet att du förstår mig.
Ja, det gör jag.
Men hur gör vi med pengarna?
Har du nånsin pengar?
- Har du nånsin pengar? - Nej.
Varför oroar du dig för det nu?
Du uppfostrade dem på nåt sätt.
Du gav dem mat på nåt sätt, eller hur?
Om vi börjar oroa oss för pengar nu
är vi körda. Vi förlorar våra barn.
Den där vita mannen
vill att ni oroar er för pengarna.
Det är hans plan.
Men om vi kommit så här långt utan pengar
kan vi ta oss längre.
Jag oroar mig inte för pengarna.
De tillhör ändå inte dem.
De stal dem från oss.
De har aldrig träffat nån de inte ljugit för
och stulit från.
Jag kan också stjäla.
Och råna.
Hur tror du att jag uppfostrat mina döttrar?
Fan.
Och vad tror du att kommer att hända?
- Det som vi får till stånd. - Det är så lätt att säga det.
Inte om man menar det.
Jag älskar Fonny mer än jag älskar nån i hela världen.
Det får mig att skämmas för han var en...
Han var en manlig liten pojke som inte var rädd för nåt.
Utom kanske sin mamma.
Nu sitter han i fängelse och det är inte hans fel
och jag vet inte hur jag ska få ut honom.
Jag är en sjutusan till karl.
Han tycker åtminstone det.
Han älskar och respekterar dig.
Låt mig säga nåt annat.
Din son är pappa till min dotters barn.
Hur kan du sitta här och bete dig som om inget kan göras?
Vi har en bebis på väg.
Vill du att jag klår upp dig?
Jag känner några tuffingar
och du känner några,
och det är våra barn som vi måste få frisläppta.
Så nu dricker vi upp
och går in.
Vi har en massa skit att brådskande ta itu med.
Datumet för Fonnys rättegång ändras hela tiden.
Det tvingar mig att inse
att Haywards oro är äkta.
Jag tror inte att han brydde sig så mycket i början.
Han har aldrig haft ett fall som Fonnys tidigare,
men väl ombord började det stinka för mycket.
Han hade inget annat val än att börja röra om i det.
Det blev till exempel genast klart
att nivån på hans oro för sin klient
fick honom att strida mot dem som hade makten.
Han hade inte förväntat sig det här
och först förvirrade det honom,
sen skrämde det honom och gjorde honom arg.
Jag kunde inte rå för att jag inte litade på honom,
Ernestine bombarderade honom,
mamma tröttade ut honom.
För Joseph var han bara en till vit kille med universitetsexamen.
Fonnys egentliga rättegång...
Och så började jag sy ut mina kläder
och gå på jobb i klänningar som satt som säckar.
Mamma började göra sig klar för en resa
för att rädda Fonnys själ.
Och Joseph och Frank stjäl kallt
från hamnen och klädbutiken,
säljer sitt stöldgods i Harlem eller Brooklyn.
De berättar självklart inget om det till mig,
men jag vet.
Jag vet.
Tack.
Här kommer hon.
Stor som två hus.
Är du säker på att det inte är tvillingar?
Eller trillingar?
Fan, vi kan skriva historia.
Din pappa tror att han är en komiker.
Du ser bra ut, älskling.
Tack, älskling.
Bättre än alla här inne. Jag bryr mig inte hur stor du blir.
Så snart det inte är sanningen är nåt fel.
Säg bara så sticker jag.
Hur mår du, min make?
Jag mår bra, min fru.
Du är här nu. Nu mår jag bra.
Du vet att jag älskar dig.
Oavsett vad som händer med allt det här
vet du att jag...
Tish! Vakt!
Tish!
Jag är okej.
Jag mår bra.
Är du okej?
Jag?
Det är inte jag som just fick ett slag av en dvärg i sin mage.
Jag minns natten då bebisen kom till.
Det var dagen vi såg vårt loft.
Jag gillar verkligen vackra kvinnor.
Hej, vackra kvinna.
Du vet att jag gillar vackra kvinnor.
Kom igen, svarta kvinna, ge mig ett leende. Kom igen.
- Vad fan håller du på med? - Hallå! Fan!
- Släpp mig! - Fonny, vänta!
Släpp mig!
Fonny!
Vad har hänt?
Mannen där attackerade mig.
Och var var du medan allt det här pågick
mellan honom och din flicka?
- Han var runt hörnet... - Jag köpte cigaretter.
Och köpte cigaretter.
Stämmer det, pojk?
Han är ingen pojke, konstapeln.
Bor du här i trakten?
Ja.
Bank Street.
Nu åker du dit.
- Nej! - För misshandel.
Nej! Sluta!
Nej, det gör du inte.
Jag känner de här ungdomarna.
De handlar här väldigt ofta.
Det den unga damen berättade är sanningen.
Jag såg exakt vad som hände.
Det är ett konstigt sätt att ha en affär, damen.
Du ska inte berätta för mig hur jag har en affär.
Jag fanns på den här gatan innan du kom hit
och jag kommer att vara här långt efter att du är borta.
Okej.
Adjö.
Kom.
Vi ses.
Kanske.
Eller kanske inte.
Tish.
Ja?
Försök aldrig beskydda mig.
Men du försökte beskydda mig.
Det är inte samma sak.
Hör på.
Tro aldrig...
Tro aldrig att jag inte vet att du älskar mig.
Tror du att vi kommer att klara det?
Vi har inga pengar.
Men vi är väldigt hungriga.
Och vi får pengar om några dagar.
"Några dagar."
Alla säger så.
Och ni vill väl också sitta när ni äter?
Om du kan ordna det vore det fint.
Låt mig gissa. Du behöver en margarita.
Rätt igen.
Vi börjar ha en ganska livlig dialog,
den här saken och jag.
Den sparkar och jag krossar ett ägg på golvet.
Den sparkar och plötsligt är kaffekannan upp och ner på bordet.
Den sparkar och parfymen på min handrygg
lägger salt på gommen
och min lediga hand trycker på glasdisken
med en kraft stor nog att spräcka den.
Ha tålamod.
Jag gör mitt bästa.
Snälla?
Och så slår den till igen som Muhammad Ali,
och jag får ta igen mig.
Kom igen, raring. Så där.
Jag kokar dig lite te.
Okej, ta det lugnt.
Lugn bara.
Kom hit.
Kom hit, raring.
Sitt i mitt knä, luta dig i pappas armar.
Kom, jag har dig.
Okej.
Andas djupt med mig. Kom igen.
Andas in.
Kom igen. Jag har dig.
Det går bra.
Du är duktig.
Mamma tar ett kvällsplan till Puerto Rico.
Señora Rivers. Väntar ni på mig?
Gin och tonic.
Tack.
Så varför vill du träffa mig?
Jag vill inte träffa just dig.
Jag vill träffa Victoria Rogers.
Jag är svärmor till mannen hon anklagat för våldtäkt.
Jag vet inget om det.
Det kan inte stämma.
Kom du hela vägen hit bara för att kalla mig lögnare?
Jag kom hit för att bevisa en mans oskuld.
Måste du släpa Victoria till helvetet och tillbaka för att göra det?
Hon har gått igenom tillräckligt, mer än nog.
Lämna henne i fred.
En man kommer att dö för nåt han inte gjort.
Kan vi lämna honom i fred?
Tror du att jag älskar min dotter?
Ärligt talat är det svårt att tro att du har en dotter.
Tror du att jag skulle låta mitt barn gifta sig med en våldtäktsman?
Man kanske inte vet.
Varför kommer du till mig?
Jag är inte amerikan.
Du... Du ringde advokaterna där borta, eller hur?
Se dig omkring. Fan.
Jag har min lilla grej här och Victoria...
Hon försöker få ordning på sitt liv.
Jag behöver inte låta henne gå igenom mer skit.
Nej.
Titta på dem.
Tror du att jag kom hit för att få dig att lida?
Titta på mig.
Jag tittar på dig.
Tror du att jag kom hit för att få dig att lida?
Nej.
Ta den till Victoria.
Ta den till henne och fråga henne, visa henne.
Jag är en kvinna
och jag vet vad kvinnor vet.
Jag vet att hon blev våldtagen.
Men jag vet också...
Jag vet att Fonny inte våldtog henne.
När mamma vaknar på morgonen
sänder Pietro en pojke att föra henne till Victoria.
Hon har blivit Pietros ansvar
för som mannen sa om Mount Everest,
där är du.
Hur länge var du i New York?
För länge.
Är barnen där ännu?
Hör på.
Lämna mina barn i fred.
Varför kom du tillbaka hit?
Om det hände dig,
vad skulle du göra?
Dotter, jag var en kvinna
långt innan du var en kvinna, kom ihåg det.
Och jag vet...
Jag vet att du betalar för dina lögner.
Du skickade en man i fängelse,
en du aldrig hade sett förr.
Bara 22 år, ung,
och han vill gifta sig med min dotter.
Jag såg honom.
Du såg honom i konfrontationen.
Det var den enda gången du såg honom.
Hur kan du vara så säker?
Jag har känt honom hela hans liv.
En sak kan jag säga, damen,
du har aldrig blivit våldtagen.
De tog mig dit
och de bad mig välja honom.
Så jag gjorde det. Jag valde honom.
Men det var...
Det hände i mörkret.
- Du såg Alonzo när det var ljust. - Jag såg tillräckligt.
Dotter, i Guds namn...
Låt mig vara.
- Dotter, snälla... - Låt mig vara.
- Snälla, hör på... - Låt mig vara.
Nej. Låt mig vara!
Låt mig vara, snälla!
Låt mig vara!
Nej.
Fan!
Jävlar.
Är du okej?
Ja, jag är okej.
Är bebisen okej?
Bebisen mår bra.
Du måste få lite kött på benen, älskling.
Herre, förbarma dig.
Tala högre. Han kan inte höra dig.
Du,
det är nåt jag måste berätta.
Mamma kom hem från Puerto Rico.
Hon hittade Victoria, men flickan blev galen.
De vet inte var hon är nu, så...
Så rättegången kanske skjuts upp.
Fonny?
- Fonny? - Jag är okej.
Hör på, jag...
Jag kommer snart ut.
Jag kommer hem för jag är glad att jag kom.
Kan du förstå det?
Du förstår...
Nu är jag en hantverkare.
Jag är en man som gör bord.
Jag gillar inte ordet "hantverkare". Det har jag aldrig gjort.
Jag antar att jag inte vet vad det betyder.
Men jag är en man som jobbar hårt,
med sina händer.
Jag vet vad det är nu.
Även om jag går under, men jag tror inte att jag gör det nu.
Jag vet att jag inte gör det.
Älskling, jag älskar dig.
Och jag ska bygga oss ett fint, stort bord.
Vår familj ska äta vid det under en lång tid.
Oroa dig inte.
Jag kommer hem snart.
Jag kommer hem till dig.
Jag vill vara i dina armar.
Jag vill hålla dig i mina armar.
Jag måste få hålla vår bebis i mina armar.
Det måste bli så.
Oroa dig inte, jag...
Jag kommer hem.
Jag vill vara i dina armar.
Jag vill hålla dig i mina armar.
Jag måste få hålla vår bebis i mina armar.
Det måste bli så.
Hej.
Min lilla Fonny.
Jag har dig.
Jag lovar att jag har dig.
Jag har dig.
Jag lovar.
Jag lovar att jag har dig. Jag har dig.
Vi är fortfarande inte gifta.
Efter allt som hänt bryr vi oss inte om vad det innebär.
Fonny var en gång 22. Jag var 19.
Men ingen av oss är ung längre.
Vi har inte råd att vara det.
De säger att vi ska leva livet vi blivit givna,
och leva det så att våra barn kan vara fria.
Det finns inte nog med timmar på dygnet eller domare vid sitt ämbete
för att pröva alla fall mot dessa män.
Spelet har riggats och rätten går igenom det.
Rättegången är deras rätt.
Men att begrava en under fängelset
för att tvinga domaren och åklagaren att göra sina jobb
är också domstolens rätt.
Och som många av dessa arma män,
erkände Fonny.
Låt oss se.
Jag har nåt till dig.
Jaså?
Ska du rita nåt till pappa?
Hej, lilleman.
- Hej. - Hej.
Jag ser att du har ätit bra.
Ja...
Jag verkar inte vara den enda.
Nej, äpplet faller inte långt från trädet.
Du, för vem är allt det här?
- Dig. - För mig?
Hur har du råd att betala för allt det här?
Har du ett jobb nu?
Försöker du lura mig?
Säg: "En dollar här, en dollar där."
Säg inte det.
Du måste sluta lära honom sånt.
Vad är det du ritar, Alonzo?
Det är när du kommer hem, pappa.
Låt mig se.
Ända sen jag berättade för honom
skriver han det överallt.
Varsågod, min son.
Tja,
jag vet inte hur det är med er, men jag är utsvulten.
Du måste be bordsbönen.
Vi...
Måste vi be bordsbön?
Okej.
Vill du be bordsbönen för oss?
Tack, Gud,
för maten vi ska äta
och för all välsignelse
vi erhållit,
och för min pappa.
I Jesu namn, amen.
- Amen. - Amen.
Du, Alonzo, vill du hjälpa mig med det här?
Till JIMMY
Undertextning: Sören Forsman